Året er 4032.
Miljøødeleggelser har skapt utviklingsmessige aberrasjoner, -
- kalt "abbier", som hersker over jorden.
Én mann forutså katastrofen.
Han skapt en ark til menneskeheten-
- og samlet noen få utvalgte som skulle sove I 2000 år.
Omgitt av fjell og beskyttet av et elektrisk gjerde-
-gjør restene av menneskeheten-
- sitt beste for å overleve I en by som heter Wayward Pines.
I tidligere episoder:
Pilcher sendte ut et titall nomader, men bare Adam har vendt tilbake.
- De er borte. - Det er en stor anledning.
Abbiene har trukket seg tilbake, så vi kan jobbe uten frykt.
La meg bli med og finne sønnen min.
Hver gang noe virker nesten logisk, så skjer to totalt ulogiske ting.
Det er alle innbyggernes plikt til å sikre menneskehetens framtid.
- Lucy kan velge. - Nei, det kan hun faktisk ikke.
Jeg vil ikke bli mamma.
- Frank. Hjelp meg med søsteren din. - Du sa det til henne.
- Abbiene er borte. Vi har sjanse. - Du undervurderer dem.
- Vær så snill, ikke gå på jobb. - Beklager, men det må jeg.
Vi kan dra et sted. Galápagos. Machu Picchu.
Jeg vet ikke om du mener alvor.
- Jo da. De stedene fins. - De ligger langt borte.
Theo? Hva med om en strand? Hawaii?
Elskling. Vi skal til Hawaii.
- Finner du fram Peterson-prosjektet? - Jeg skulle gi det til Alex.
- Hva? Nei, han er ikke oppdatert. - De vil velge forslaget hans.
- Stjeler de prosjektet mitt? - Jeg beklager.
Jeg vil ha en konferansesamtale med hele laget.
Det er en mann på kontoret ditt. Han ville ikke vente I resepsjonen.
Rebecca Yedlin? David Pilcher.
Er dette Piers Park? Far og jeg pleide å seile der.
- Mr. Pilchner... - Pilcher.
Jeg skrev "Menneskenes tilpasning til miljøets press".
- Hva vil du? - Ja, selvsagt.
Jeg vil at du skal vurdere et prosjekt. Et ambisiøst et.
Noe historisk.
- Hva slags bygning er det? - La meg fortelle det over en middag.
Montrachet. Den edleste av de hvite burgundervinene.
Californisk Chardonnay drikkes direkte fra flasken.
Øyeblikkelig tilfredsstillelse for den amerikanske ganen.
Det bør handle om det som eldes. Det som varer.
Avhandlingen min fra Harvard.
Det er lenge siden jeg så den. Og du syntes at tittelen din var fæl?
- Hvordan fikk du tak I den? - Jeg har folk som kan skaffe mye.
Den er imponerende. Du beundrer Henry Clubb.
Han er årsaken til at jeg ble arkitekt.
I 1856 bygde han kolonien...
"Oktagon-kolonien". Jeg vet det. Den mislyktes.
Ja.
Men hva om vi fikk en sjanse til?
Begynne på nytt. Med et lite, opplyst samfunn.
Det skulle vokse gradvis-
- og bli det viktigste samfunnet verden har sett.
- Du ville vel likt å være med? - Hvem ville ikke det?
Du skulle bare visst. Jeg tror at flommen kommer.
Den vil gjøre alt nytt igjen.
Vi trenger en ark. Jeg vil at du skal tegne den.
- Det du foreslår, høres... - ...sinnssykt ut. Jeg vet det.
Jeg er vant til at folk anser meg som en skrulling. En falsk profet.
Det kan ta på hvem som helst.
Men hvis man tror på noe, virkelig tror på det, -
-så kjemper man for det.
Jeg skulle si at det hørtes dyrt ut.
Jeg kan betale en hvilken som helst pris.
Jeg vil bruke alt jeg har.
Jeg søker drømmere, som meg selv.
Er du en drømmer, Rebecca?
Vil du ikke ha muligheten...
...til å bygge byen du alltid har drømt om? En arv uten sidestykke?
WAYWARD PINES Der hjemmet er et paradis
Enheter er på vei.
Steng hovedgaten. Ingen skal se dette.
- Hvordan kom den inn? Er de flere? - Vi vet ikke.
Hvorfor angriper den ikke?
Når den er død, sjekker vi byen.
Hør etter! Fort, fort!
Vi bør ikke drepe den. Denne er annerledes.
Se. Det er den første hunnen vi har sett.
- Det er en by. - Med en ordentlig hovedgate.
Er det en uterestaurant?
Nå vet jeg hvorfor du jobber lenge. Uterestauranter.
Den skal skape glede. Du fikser alt på innsiden, og jeg tar utsiden.
Vi utretter begge noe.
- Jeg er bare bekymret. - Hvorfor?
Prinsen spankulerer inn med toppgevinsten: et kjempeoppdrag.
Han ber deg bygge den ideelle småbyen.
Det er bare ikke logisk. Jeg vil ikke at du skal bli såret.
Vi vet begge at en ideell by ikke fins.
La meg være I fred. Jeg vil bare jobbe.
Hei, Frank.
- Du banket opp abbien. - Det var bare...
- Alle jentene på skolen vil ha deg. - Nei.
Hun har vært veldig passiv.
Ingen tegn til feilernæring, og røntgenbildene ser fine ut.
Vi vil ikke teste blodet før bedøvelsen dere brukte, går ut.
De andre abbiene har roet seg etter at hun kom.
Men vi fant dette.
- Hva er det? - Vi vet ikke.
Det er ikke noe naturlig, og det ligner ikke kamparrene hannene har.
Det kan være noe antropologisk.
Antropologisk? De er ikke en forsvunnet stamme.
- De er dyr. - Jeg sjekker Pilchers notater.
Men det står ikke mye om hunnene.
Alle abbiene som brøt seg inn på invasjonsdagen, var hanner.
Vi visste at det fantes hunner, og som I alle arter er de annerledes.
Men vi vet ikke hvor annerledes.
Kanskje jeg kan finne noe som kan hjelpe oss.
- Med å forstå dem? - Med å drepe dem, én gang for alle.
Hold meg oppdatert.
Margaret ser ut til å takle dette godt.
- Har du gitt henne et navn? - Jeg døper alle abbiene mine.
Den store er Dennis. En av mobberne mine het det.
Max. Enda en mobber. Jeg avskydde videregående skole.
Eksen min. Hun stirret bare på meg når jeg ba om forlatelse for noe.
Så jeg kaller henne Margaret. Beklager, Margaret.
Vi fant ikke flere abbier I byen.
- Bra. Og gjerdet? - Det er like helt.
Hvordan havnet en abby på karusellen I hovedgata?
Kanskje hun var alene her. Hun er rolig av seg.
- Hun kan ha blitt oversett. - Kom hun da utforskerne dro ut?
- Eller så fikk den hjelp. - Hvem ville gjøre noe sånt?
Fortsett å undersøke det.
Hjelp til med vannprøvene, hvis det ikke er for mye bry.
Har du en spade her? Jeg kan grave noen graver.
Kom du tilbake for å preke om verdens ende? Ingen har tenkt å dø.
Det har ikke noe å si når de kommer.
Bartrær kan overleve I 5000 år.
Det er fælt å overleve alt rundt seg.
Naturen er grusom.
Jeg blir ikke med tilbake, CJ.
Vi vet ikke sikkert at abbiene er borte.
- Gå til der det er sikkert. - Nei, jeg blir her.
Det er tryggere der inne.
Ben er her ute.
Jeg forlater aldri sønnen min igjen.
Jeg trenger ikke beskyttelse.
Si det til ham.
- Familien min er død pga ham. - Og han er årsaken til at du lever.
- Er det første gang du er I Idaho? - Ja. Det er vakkert her.
Her borte.
Oi!
Her skal vi bygge morgendagen.
Alle trærne må dessverre bort, bortsett fra furuer. De eldes bedre.
- Det er allerede en by der. - Ikke så mye lenger.
Nå skal du få treffe resten av laget.
Alle sammen.
Hils på arkitekten Rebecca.
Hei. Megan. Fantastiske tegninger.
Som at du plasserte bilene og garasjene på baksiden av husene.
Det er så elegant. Alt er jo så nær at ingen egentlig trenger å kjøre.
Det er en åpenbar metode for å oppmuntre til et sosialt liv.
All ære!
Takk.
- Skal vi ha basen vår der? - Vi har allerede begynt.
Den er på den andre siden av fjellene.
Du får tid til å gå på oppdagelsesferd etter middagen.
- Hei, Jason. - Det var bare én abby I byen.
- Gode nyheter. - Det er du som har tegnet byen.
Det er min jobb å beskytte den.
- Er gjerdet ugjennomtrengelig? - Det er trygt.
- Hva om du tar feil? - Da er vi døde.
Det er ikke noe galt med tegningene mine, Jason.
- Hvordan går det hjemme? - Bra.
Bra.
Du har vel fortalt ham alt? Det er ikke bra å ha hemmeligheter.
Jeg vil gjerne ha en ny time.
Du har skap nummer fire. Formeringsrom ni.
- Er det kameraer på rommene? - Nei.
Formeringsrom ni.
- Hei, Frank. - Hei, Meadow.
Skal vi sette oss på senga?
Ja. Greit.
Vet du hva, Frank? Dette går nok bedre om vi tar av morgenkåpene.
Ja da.
Jeg har glemt hele...
Det begynner med "K", og så er det vel "J"?
Det står der.
Greit.
Da tar vi K, da.
Beklager.
- Beklager. - Går det bra?
Ja, jeg er bare litt nervøs.
- Vi kan gå rett til "P". - Nei.
Nei, det er hele opplegget.
Jeg skal bare...
- Glem det. - Hva?
Jeg skjønner det. Du liker meg ikke.
- Nei, det er ikke... - Hva er det, da?
Du har rett. Vi passer ikke sammen. Jeg liker blondiner.
Kanskje du ikke passer for noen.
Ikke vær urolig. Jeg sier fra til dem.
Er han inne?
Ja. Men han er veldig opptatt.
Og dessverre kan vi ikke ta imot noen pasienter uten avtale.
Du ville treffe meg.
Dere hadde visst fanget et av de vesenene I byen.
Ja. Hun er på laben.
- Lever hun? - Ja.
Vet dere at den er en "hun"?
Man trenger ikke være gynekolog for å se det, doktor.
- Har dere en ordentlig lab? - Ja, I fjellet.
Vi har studert hannene, men dette kan være en stor mulighet.
- Vi har aldri sett hunner før. - Litt mer til venstre.
Hvem leder forskningslaget?
Jeg har ikke truffet noen med den riktige utdannelsen.
Det har ikke du heller. Hvis du ikke har tatt veterinærstudier.
Dere trenger en som forstår reglene. Legeetikk.
Hvis ikke det er de gamle reglene som Wayward Pines er unntatt fra.
Vi er glade for å ha forlatt mye, men her gjelder de gamle reglene.
Utmerket. La meg da lede forskningen.
- Dere trenger en som er kvalifisert. - Jeg kan ordne det.
Hvis jeg støtter det, kan det hende at du tråkker på noen ømme tær.
Flott. Si når du vil begynne, så presenterer jeg deg for laget.
Dr. Yedlin. Kom inn.
Vi skal ta ut cerebrospinalvæske. Vil du se på det?
- Hvorfor er hun ikke bedøvet? - Vi studerer også smerterefleksen.
Vi må se om smerter kan brukes I avskrekkende hensikt.
Hun kan observeres, men skal ikke røres.
Dr. Yedlin skal være med på forskerlaget.
Jeg skal faktisk lede det.
- Vet Jason om dette? - Han er enig I det.
Dr. Yedlin er en verdensberømt kirurg og har mange utmerkelser.
Det er best for Wayward Pines å lære mest mulig på kortest mulig tid.
Da kan dere to få jobbe.
En berømt kirurg og en berømt hypnoterapeut har mye å snakke om.
Sa hun hypnoterapeut?
Det er lenge siden. Jeg har forsket mye siden da.
- I morgen skriver vi retningslinjer. - Fantastisk. Jeg gleder meg.
Gjør det.
Først... vil jeg si at jeg er overlykkelig-
-over alt arbeidet du har gjort.
Da vi møttes, sa du at du ville sprenge verden og begynne på nytt.
Tro meg, du er på god vei. Tegningene dine er fantastiske.
- Takk. - Men jeg har noe å bekjenne.
Det er viktig at du forstår hele omfanget av planene våre.
Ja vel. Flott.
Byggingen etter tegningene dine kommer ikke til å skje på en stund.
Er det snakk om et år?
Fem år?
Vi drikker en vin som heter Nerello.
Den kommer fra Etna og er yndlingsvinen min.
Druene har vokst på en vulkan. Hvorfor er vinen så spesiell?
Er det druen eller vinhandleren? Klimaet?
Nei. Det er jorden.
Den er skapt av hundrevis av utbrudd over tusenvis av år-
- som forvandler den kjemiske og mineralske sammensetningen.
Etter all turbulensen, kaoset, volden og ødeleggelsene-
- gir naturen oss en vakker og utsøkt gave.
Tidspunktet og stedet... var avgjørende.
Den neste, voldsomme katastrofen kommer svært snart.
Vi kan bare sikre at vi overlever ved å slynge oss forbi hendelsen.
En gruppe utvalgte frivillige-
-som alle er sanne troende, -
- vil bli lagt I kryogenikkapsler som står I dette anlegget.
Der skal vi sove I 2000 år.
Ifølge alle algoritmene våre skal farene være over da.
- Da bygger vi utopien vår. - Utopien din.
Jorden vil være klar til å begynne på nytt.
Du har sikkert hundrevis og tusenvis av spørsmål.
Vi vil gjerne opplyse deg om alt, -
- men det var viktig at du fikk vite alt nå.
Jeg håper at du skal bli partneren og medarbeideren min-
- og se at denne nye verdenen blir født.
Det er... mye å fordøye.
Det er jo en ære å få være med på dette. Og jeg gleder meg.
Det er en... veldig dristig plan. Den er fantastisk.
Hvordan gikk det?
- Jeg kan ikke. - Fortell.
Hva om du hadde gjort en feilvurdering?
Hva om du hadde begått en feil og ikke kunne komme deg ut av den?
- Han er en bløff, ikke sant? - Jeg skulle ønske at han var det.
Jeg var så bekymret for at noe sånt skulle skje.
Jeg skulle aldri blitt med på dette. Jeg føler meg som en fiasko.
Det er du ikke. Bare si at du trekker deg.
Jeg skal ordne opp I det hvis de prøver å ta deg for det.
Sykehuset.
Jeg må dra dit. Vi skal klare dette.
I går hadde jeg en drøm. Jeg gikk tilbake-
- og inn I huset, og Ben var der. Han løp fram og klemte meg.
Ethan var veldig sint, men glad for at jeg var hjemme.
Jeg har ikke noe igjen innenfor det gjerdet.
Theresa. Det var ikke meningen at du skulle følge etter ham.
Jeg kunne tatt hånd om deg. Men du havnet her.
Du og Ben. Og jeg ble nødt til å følge etter deg.
- Hva er det du sier, Adam? - Jeg ville bli kvitt Ethan.
Jeg vet at det var galt av meg og venter ikke at du skal tilgi meg.
Jeg beklager.
Jeg var på formeringsrommet med Meadow.
Jeg kom ikke forbi K. Jeg var bare ikke med.
- Sånt skjer. - Meadow. Ashley.
Jeg var ikke med. Jeg mener... jeg vet ikke.
Man må ligge I et vilt rom og huske forskjellige skritt.
Tror du at det er fordi jeg har glemt noen skritt?
Tror du at du kanskje er skeiv?
Nei, slett ikke.
Snarere tvert imot.
Jeg er rett I ryggen. Jeg er bare lei meg.
Skeiv er ikke bare en kroppsholdning.
- Har ingen snakket med deg om det? - Hva?
Tiltrekning til ens eget kjønn.
- Vær så snill, doktor. - Det er ikke noe galt med deg.
Jeg må fortelle dem det. Du må gi meg noe.
- Kan du det? En pille eller en kur? - Rolig, Frank.
Nei, vær så snill! Hør her.
Si til dem at jeg skal gjøre det igjen. Da husker jeg alle trinnene.
- Du trenger ikke noe. - Plikten min er å formere meg.
Men hvis jeg er syk, og de får vite at jeg ikke kan det...
- ...så dreper de meg. - Det skal jeg hindre.
Rebecca?
- Fortell ham det. - Hva gjør du her?
Fortell det.
Xander og jeg er gift.
Han er ektemannen min.
Jeg ble bortført og bedøvet.
Du var ikke her da jeg våknet.
Jeg var alene I kaoset.
Jeg visste ikke hvordan jeg skulle forstå stedet. Overleve I byen.
- Jeg trodde at du var død. - Så du giftet deg.
- De kobler sammen folk... - Stille.
- Hvor lenge? - Ett år.
Men vi har ikke vært sammen på seks måneder.
- Prøv å forstå meg. - Hva?
At du giftet deg med en annen mens jeg var en ispinne?
- Du har løyet siden jeg våknet. - Jeg ville ikke overvelde deg.
Men du slepte meg opp I den senga som du har delt med ham.
Det er ikke hennes feil.
Theo! Herregud.
Gikk det bra?
Er det her du gjemmer deg?
- Skal du hoppe? - Veldig morsomt.
Lurer du noen ganger på hva som er der ute?
Hele tiden.
De sier at vi ikke skal tenke på det, og jeg prøver.
Men iblant ser jeg det I drømmene.
Et sted der ingen bestemmer hva vi skal gjøre med livet vårt.
Der jeg ikke skal vaske folks hår resten av livet.
Du har iallfall en jobb. Jeg har ikke fått noen ennå.
- Du er heldig. - Det tviler jeg på.
- Jeg er lei for det, Luce. - Jeg vet det.
Jeg har det vanskelig nå.
Jeg skal beskytte deg, Frank.
Du er lillesøsteren min. Det er jo jeg som skal beskytte deg.
Jeg skal beskytte deg.
Takk.
Slapp av. Det blir ingen flere tester nå.
De viser uansett ikke noe.
Og vi får se hva noen personer skal overraske oss to med I morgen.
Det var ikke meningen at vi skulle møtes. Visste du det?
Pilcher trodde at dere ville ha vært her, men så forsvunnet.
Så jorden skulle være vår igjen.
Jeg våknet selv opp på en båre.
Da jeg var blitt angrepet, -
- trampet ned og etterlatt som om jeg var død.
Mannen min prøvde å helbrede meg før han døde.
Jeg savner ham.
Forstår du det? Jeg kan fortsatt føle noe.
Hvorfor snakker jeg med deg? Du forstår ikke noe. Du er et dyr.
Ikke sant, Margaret?
Jeg kan gå.
Nei, det går bra.
Jeg tenkte på den dagen da Ben ble født.
Han kom skrikende ut.
Han så rett på meg, -
-tok den knøttlille hånden sin-
-og slo meg på kinnet.
Det var det første han gjorde.
Jeg kan ikke slutte å tenke på at han var alene og redd her ute.
Ingen mor burde overleve barnet sitt.
Jeg vet hvorfor du ikke vil dra tilbake.
Du er her ute fordi du vil dø. Jeg har vært der.
Hver dag sa jeg: "Nå tar det slutt." Men jeg avfant meg med det.
Jeg har ikke flere spørsmål.
Jeg har sagt alt jeg ville si ved å komme tilbake.
Jeg vil bare at du skal tilgi meg.
Vi er alle fanget her ute.
Jeg kan snakke med deg. Det klarer jeg.
Men jeg kan aldri noen gang tilgi deg.
Rebecca Yedlin?
Hei. Jeg heter Xander.
Du må bli med meg.
Jeg forstår ikke dette.
Jeg vet det. Det er forvirrende.
Du ble slått bevisstløs I uværet.
Snart vil du forstå alt.
Er det ikke vakkert?
Nei.
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com